Roubené, hrázděné, hliněné, zděné. Vzhled původních chalup ovlivňovala dostupnost materiálů, krajina i život sám
Chalupy na našem území se liší svou architekturou. Podle odborníků je u nás dokonce až třináct druhů těchto stavení. Často jsou pastvou pro oči, zvláště pak ty, o které se jejich majitelé starají a zachovávají jejich původní ráz se vším všudy.
V encyklopedii lidové architektury se dočtete, že usedlost zvaná „chalupa“ je menší venkovské obytné stavení, k němuž obvykle patřilo jen malé pole nebo zahrada. Dnes, když řekneme „chalupa“, tak se nám nejspíš vybaví rekreační chalupa, v němž se jeho majitelé rekreují.
My se teď soustředíme na původní chalupy, a to z hlediska lidové architektury. Ta je totiž v různých částech naší země odlišná, a to v závislosti na podnebí, dostupnosti stavebního materiálu (dřeva, kamene, hlíny), na místním prostředí a zvláštnostech, na vlivech cizích kultur a samozřejmě na přírodě a krajině. Chalupy v nížinách jsou proto jiné než na horách. A dlužno dodat, že naši předkové měli také cit pro jejich harmonické zapojení do krajiny.
Velikost, vzhled, případně honosnost a výstavnost chalup se především odvíjela od toho, co si majitel mohl dovolit. Kritériem bylo i to, jestli usedlost měla sloužit jen k bydlení, nebo také k řemeslné výrobě či souběžně i k zemědělskému hospodaření. Vývoj souvisí s dobou, například při výstavbě od poloviny 19. století se v souladu s protipožárními nařízeními stavělo z cihel a původní roubené stěny postupně nahrazovalo zdivo.
Proměny chalupy podle oblastí
Pro jih Čech je typické Selské nebo také Lidové baroko. Stavby pocházejí většinou z druhé poloviny 19. století. Charakteristická je bohatá štuková výzdoba průčelí a zvlnění štítů, Typickou ukázkou je vesnice Holašovice, zařazená na seznam památek UNESCO.
Šumavské chalupy reprezentují hlavně dřevěné stavby s pavlačemi, s patrným roubením z kuláčů. Převažující střešní krytinou je šindel. Jsou vystavěné tak, aby odolávaly nepřízni počasí. Například ve Volarech najdeme alpský typ domu s téměř plochou střechou.
V Podkrušnohoří, na Chebsku, Ústecku, Děčínsku, v Lužických horách a Frýdlantském výběžku převládají hrázděné patrové domy, které najdeme i západně od našich hranic, v Německu. K nejkrásnějším patří chebské hrázděné domy.
Kromě horských oblastí Krkonoš a Jizerských hor, je pro severní Čechy charakteristický roubený patrový dům. Domácí řemeslná výroba ovlivnila architekturu zvětšením světnice a větším počtem jejích oken. Přízemní roubené domy se nacházejí v Pojizeří a Podještědí a v málo úrodných kopcovitých oblastech Liberecka a Děčínska.
V západnějších oblastech severních Čech (Českolipsko, Litoměřicko, Frýdlantsko) najdeme tzv. podstávkové domy. Na pomezí severních a východních Čech, v oblasti Českého ráje se setkáme s pojizerským patrovým domem, s jeho dobovou formou turnovskou a soboteckou. Svou zdobností patří k nejvýraznější roubené architektuře u nás.
Pro oblast severovýchodních Čech je charakteristický přízemní roubený dům na kamenné podezdívce. Na Jilemnicku a Náchodsku se setkáme s krčkovými stavbami, provedenými ze špalíčků nebo polínek. Podkrkonoší se vyznačuje typickými křížovými světničkami a bohatě skládanými lomenicemi.
Specifickou oblastí se zděnými domy zdobenými klasicistní štukovou výzdobou najdeme na Broumovsku, Hronovsko a Úpicku.
Ve středních Čechách potěší milovníky lidové architektury kombinace hrázděné, roubené a zděné konstrukce lidového stavení, tedy smíchání vlivů české a německé stavební kultury.
Na Nymbursku a Kolínsku se uplatnila hliněná omazávka roubených stěn, tzv. kožich, která z dálky působila jako zdivo. Běžný býval původně hranatý nebo okrouhlý kabřinec (kukla) vystupující ve vrcholu štítu.
Základním typem obytného domu ve východních Čechách je přízemní roubený dům, většinou krytý šindelem. I tady bylo zvykem omazání stěn hliněnou mazaninou (do kožichu). Tento typ zasahuje až na Českomoravskou vrchovinu, Litomyšlsko a Poličsko. Takové stavby zahrnuje Muzeum v přírodě na Veselém kopci u Hlinska.
Čtěte také
Pro hornatou oblast Jeseníků je charakteristické využití krytiny – šedomodré břidlice.
Slezské i severomoravské domy jsou roubené i zděné, upoutají plastickou výzdobou štítu a bedněním s kabřincem ve vrcholu.
Hanácké lidové stavby jsou jednoduché, ale účelné, se sytou barevností stěn. Typický příklad hanácké lidové architektury z 18. a 19. století najdeme v Rymicích: chalupy s typickými doškovými střechami nebo roubené domy omazané hlínou.
Na Slovácku zaujmou typické vstupy do chalup, kterým se říká „žudro“. Znakem bývala i sytá barevnost stavby a malovaný ornamentální vzor. Nepřehlédnutelné jsou samozřejmě soubory lisoven a vinných sklípků.
Na území Chráněné krajinné oblasti Beskydy najdeme lidovou architekturu karpatského typu: přízemní roubený dům se sedlovou střechou, původně krytou šindelem, s dřevěnou podsíní, s malovanými štíty, kabřincem s makovičkou a s jinými osobitými detaily. Zdejší typickou roubenou architekturu zahrnuje Valašském muzeu v přírodě v Rožnově pod Radhoštěm.
Více o tématu
E-shop Českého rozhlasu
Hurvínek? A od Nepila? Teda taťuldo, to zírám...
Jan Kovařík, moderátor Českého rozhlasu Dvojka
![hurvinek.jpg hurvinek.jpg](https://liberec.rozhlas.cz/sites/default/files/styles/cro_3x2_mobile/public/images/4c83e43279b642121b870ce888c62be8.jpg?itok=5JPOJ2vm)
![](https://liberec.rozhlas.cz/sites/default/files/styles/cro_1x1_mobile/public/images/c61cb9fdb5b8bd1e1a6d06ebcb7110e7.jpg?itok=4Fwwcnre)
3 x Hurvínkovy příhody
„Raději malé uměníčko dobře, nežli velké špatně.“ Josef Skupa, zakladatel Divadla Spejbla a Hurvínka